Jeg forstår du er forbauset.
Jeg sier det bare fordi jeg stoler fullt ut på din diskresjon.
Jeg beklager. Vi kan da ikke ...
Vi kan umulig snakke om den samme mr Ferrars.
Jo. Han gikk i lære hos min onkel, mr Pratt i Plymouth.
- Har han aldri snakket om det? - Jo ... Jo. han har visst det.
Bare moren hans billiget det, for vi elsker hverandre så høyt.
Du må ha sett hvordan han kan knytte en kvinne til seg.
Jeg kan ikke påstå at det ikke har tatt på oss begge.
Vi ses knapt mer enn to ganger i året.
Du virker ute av deg. Føler du deg frisk?
- Jeg har vel ikke fornærmet deg? - Jeg må vite hva dere sier.
Det lover jeg deg.
- Hva har rystet deg slik? - Fortell oss alt!
- Vi snakket om London. - Hører du det. Charlotte?
- Charlotte har lagt en plan. - Verdens beste plan!
Jeg skal snart til London, og jeg inviterer deg, Lucy, -
Kan jeg få bli med?
Dere kommer til meg i Chelsea og smaker på sesongens delikatesser.
Vær så snill, får jeg bli med?
- Er det ikke alle tiders? - Det har jeg hele tiden ment.
- Vi kan ikke reise fra mor. - Hun kan saktens unnvære dere.
- Selvsagt kan hun det. - Det er bare en glede for meg.
Jeg godtar ingen avslag. Skal vi si det er en avtale?
Får jeg ikke alle tre gift før Mikkelsmesse. er det ikke min feil.
Jeg har aldri vært så takknemlig.
- Sover du? - Med deg her?
Du bare later som du tar det rolig. Jeg får ikke sove i natt.
Hva snakket du og miss Steele så lenge om?
Ikke noe viktig.
Hvordan tror du jeg vil ha det i det store huset uten Charlotte?
Det må holdes hemmelig. Han kan aldri komme på besøk.
Min eneste trøst er hans evige troskap.
Du er heldig som aldri har hatt noen tvil om det.
Jeg er en sjalu type. Hadde han snakket mer med en ung dame ...
Men han har aldri voldt meg den minste engstelse.
Tenk så glad han vil bli når han hører vi er venner.
- Har du savnet meg, Pigeon? - Svært. frue.
- Er alt i orden? - Jeg foreslår å bestille kull.
Der er du. Pooter. Du lever ennå. ser jeg ... Te, Pigeon.
Du kaster ikke bort tiden. Gi den til Pigeon.
Mrs Jennings sier at søsteren din skal kjøpe brudekjole i byen.
John og Fanny er i byen . Vi blir nok nødt til å treffe dem.
Det var visst ved siden av.
Sett deg ned i to sekunder. Du gjør meg nervøs.
Å, Elinor, det er Willoughby.
Det er det.
Unnskyld meg, oberst.
Oberst ...
Det gleder meg å se deg. Har du vært i London hele tiden?
Jeg har hørt si over hele byen ...
Si meg én gang for alle:
Er alt avgjort nå mellom din søster og mr Willoughby?
Selv om ingen av dem har fortalt meg om noen avtale -
- er jeg ikke i tvil om deres gjensidige hengivenhet.
Jeg ønsker din søster all tenkelig lykke.
For mr Willoughby håper jeg han vil strebe etter å fortjene henne.
Hva mener du?
Tilgi meg ...
Unnskyld meg.
Er det Ferrars med F?
Er det noen beskjeder? Ingen beskjeder? Ingen kort?
- Spør ikke du etter beskjeder? - Nei, jeg venter ingen.
Jeg har nesten ingen kjente i byen.
- Ingen beskjeder. - Ta det rolig, min kjære.
Dette gode været holder mangen en god sportsmann på landet.
Men kulden driver dem snart tilbake til byen. Stol på det.
Det hadde jeg ikke tenkt på.
- for svigerinnen din inviterer mr F til ballet i kveld.
Trå forsiktig, hestene har vært her.
Det begynner å regne også. Følg meg.
Mamma! Dette er virkelig morsomt.
- Ser du noen vi kjenner? - Nei. Mr Palmer har oversyn.
- Kan du se noen vi kjenner? - Dessverre ikke.
Kom nå, mine kjære.
Der er du!
Så varmt det er ... Du er ikke alene. vel?
John gikk nettopp for å hente min bror.
Din bror! Det må jeg si, dette er virkelig gode nyheter.
Jeg tror jeg dåner.
Mrs Jennings, så hyggelig å se deg. Får jeg presentere min svoger ...
Mr Robert Ferrars.
Mine kjære damer, endelig møtes vi.
Han har ingen særlig kjente her som gjør hans tilstedeværelse aktuell.
Hva driver unge menn med for tiden? Gjemmer de seg?
Det skal være en ære.
Kanskje miss Steele kunne tenke seg å reservere "alamanden"?
- I et anneks? - Ja.
Jeg er så betatt av annekser.
Hvis jeg hadde råd, ville jeg bygge et selv.
Mr Willoughby ...
- Og familien? - Vi har det helt utmerket.
Takk for det vennlige spørsmålet.
Willoughby!
Herregud, Willoughby ...
Vil du ikke ta meg i hånden?
God kveld. miss Marianne.
Hva er i veien? Hvorfor har du ikke kommet?
Har du ikke vært i London? Har du ikke fått brevene mine?
Jeg har hatt fornøyelsen av å motta dine informasjoner.
l himmelens navn, Willoughby. Si hva som er i veien.
Takk. Jeg takker så meget.
Unnskyld, mitt selskap savner meg.
Gå til ham. Tving ham til å komme hit til meg.
Du må fjerne deg.
- Kjenner du dem? - Bekjente fra landet.
Kom vekk, kjæreste.
Jeg forstår ikke. Jeg må snakke med ham ...
Du storeste. Kom. vennen min. Du trenger frisk luft.
Lucy! Vi må gå.
Det vil være meg en glede å følge din unge betrodde hjem.
Så snilt.
Sendte hun beskjeder til ham om natten?
- Marianne, fortell meg. - Du må ikke spørre meg.
- Du har ingen tillit til meg. - Du betror deg ikke til noen.
- Jeg har intet å fortelle. - Det har ingen av oss.
Jeg har intet å skjule og du snakker aldri om noe.
Lady Charteris burde innskrenke innbydelseslisten. Noe så varmt.
Enda godt vi gikk så tidlig.
Nå. så der ...
Krangel mellom elskende går fort over. Det brevet gjør nok utslaget.
Jeg må av gårde. Håper ikke han lar henne vente for lenge.
Det er trist å se henne slik.
At ikke du sa at svigerinnen din er så søt. Robert også.
Det er kanskje bra at ingen vet om forlovelsen din.
"Kjære frøken, jeg forstår ikke hvordan jeg kan ha fornærmet deg."
"Hvis jeg har gitt anledning til å tro at jeg mente mer enn jeg sa -
- beklager jeg min upåpasselighet."
"Mine følelser er bundet til annen side."
"Jeg beklager å måtte returnere dine brev og hårlokken du ga meg."
"Jeg forblir, et cetera, John Willoughby."
Å, kjære deg ...
Det var bedre enn om forlovelsen hadde trukket ut før han hevet den.
Vi er ikke forlovet.
Jeg trodde han forlot deg under inntrykk av en avtale.
- Han er ikke så ussel som du tror. - Sa han at han elsket deg?
Ja. Nei ... Aldri uttrykkelig. Det lå i luften uten å bli sagt.
Noen ganger trodde jeg det, men nei. han brøt intet løfte.
Vi trodde alle at han elsket deg.
Han gjorde det! Som jeg elsket ham.
Jeg måtte komme med en gang. Hvordan går det, miss Marianne?
Stakkar, hun er elendig. Ikke rart. for det er altfor sant.
Miss Morton fortalte meg -
- at han skal gifte seg med en miss Grey som har £50,000!
Er det sant. er han en lømmel som har misbrukt min unge venn.
Og jeg ønsker av hele mitt hjerte at hans kone plager livet av ham.
Han er ikke den eneste unge mann som er verd å få.
Med ditt vakre ansikt kommer du aldri til å savne beundrere.
Det er best hun får gråte ut og bli ferdig med det.
Jeg går og finner noe som kan friste henne.
- Er hun glad i oliven? - Det vet jeg ikke.
Tilsynelatende var de ikke forlovet.
Miss Grey har £50.000. Marianne har praktisk talt ikke en øre.
Hun kunne ikke tro han ville gjennomføre det. Jeg føler med henne.
Hun vil miste sin ungdom og ende som peppermø som Elinor.
Vi kunne invitere dem til å bli noen dager. Vi er jo familie.
- Min far ... - Elskling ...
Jeg vil hjertens gjerne be dem, men har allerede invitert miss Steele.
Og vi kan ikke frata mrs Jennings hele hennes selskap.
Vi kan jo invitere søstrene dine et annet år.
Miss Steele vil få mye mer ut av din velvilje, stakkars pike.
Glimrende forslag.
Oberst Brandon er kommet.
- Mange takk for at du kom. - Hvordan har din søster det?
Jeg må få henne hjem. Palmer kan ta oss til Cleveland, en dag fra Barton.
- Jeg kan kjøre dere til Barton. - Faktisk hadde jeg håpet på det.
Marianne lider skrekkelig.
Det piner meg mest å se hvordan hun prøver å renvaske mr Willoughby.
Kanskje ...
Får jeg berette om noen forhold bare for å være til nytte ...
Har du noe å fortelle om mr Willoughby?
Da jeg sist dro fra Barton ...
Nei, jeg må gå lenger tilbake.
Uten tvil ... Helt sikkert ...
... har mrs Jennings fortalt dere om visse hendelser i min fortid.
Den triste slutt på mitt forhold til en ung dame ved navn Eliza.
Hva som ikke er alminnelig kjent -
- er at for 20 år siden. før hun døde. fødte Eliza et uekte barn.
Faren. hvem han enn måtte være. forlot dem.
Da Eliza lå for døden. bønnfalt hun meg om å ta meg av barnet.
Jeg hadde sviktet henne totalt, og kunne ikke avslå dette nå.
Jeg plasserte barnet, Beth, hos en familie på landet -
- hvor hun ville bli tatt vare på. Jeg besøkte henne oftest mulig.
Hun vokste opp så viljesterk -
- og, Herren tilgi meg, jeg ga henne for mye frihet.
Hun forsvant for nesten et år siden.
Jeg ettersøkte henne, men i åtte måneder fryktet jeg det verste.
Den dagen det var piknik på Delaford hørte jeg første gang nytt om henne.
Hun ventet ... et barn.
Og den slyngelen som hadde forlatt henne uten å gi noen beskjed ...
Mener du Willoughby?
Før jeg kunne snakke med ham, hadde Lady Allen kastet ham ut.
- Han flyktet til London. - Han dro uten noen forklaring.
Uten arven ville han miste Combe Magna og alle pengene.
Så han lot Marianne i stikken -
- for miss Grey og hennes £50.000.
Er Beth fortsatt i byen?
Hun foretrakk å dra på landet for å nedkomme.
Jeg ville aldri ha bebyrdet deg hvis ikke jeg inderlig hadde -
- trodd at det med tiden ville lette din søsters sorg.
Jeg har beskrevet mr Willoughby som den verste libertiner.
Men jeg fikk vite av Lady Allen at han hadde ment å fri den dagen.
Han hadde helt sikkert ærlige hensikter med Marianne.
Jeg er sikker på at han ville ha giftet seg med henne.
- Hadde det ikke vært ... - For pengene.
- Skulle jeg fortalt det? - Naturligvis.
Uansett hva han har gjort og gjør fremover -
- kan du være sikker på at han elsket deg.
Men ikke nok.
Ikke nok ...
Her kommer det en for å oppmuntre deg.
Hvordan har din søster det? Stakkars liten.
Jeg vet ikke hva jeg ville gjøre hvis en mann behandlet meg slik.
Liker du å være på besøk hos John og Fanny?
Jeg har aldri vært lykkeligere. Din svigerinne er visst glad i meg.
- Du vil ikke tro hva som hendte. - Nei, jeg vil ikke.
Be ham komme inn.
Så hyggelig å se deg. Du kjenner miss Steele, naturligvis.
- Hvordan har du det. miss Steele? - Bare bra. takk.
Vennligst sitt ned.
Det må overraske deg å se meg her og ikke hjemme hos din søster?
La meg hente Marianne. Hun ville bli skuffet over ikke å se deg.
- Endelig fant du oss. - Jeg burde være kommet før.
- Du er blek. Er du ikke frisk? - Tenk ikke på meg. Elinor er frisk.
- Det må rekke for oss begge. - Liker du å være i London?
Fornøyelsen av å se deg er alt vi har hatt glede av, ikke sant?
- Hvorfor kom du ikke før? - Jeg har vært svært opptatt.
Det kan umulig sammenliknes med å møte venner som her. vel?
Kanskje Marianne mener at unge menn aldri holder sine løfter?
- Unnskyld, jeg må gå nå. - Du er jo nettopp kommet.
Jeg har et hasteoppdrag for Fanny.
Kanskje du da vil følge meg tilbake til din søsters hus?
Det skal være en ære.
- Hvorfor ba du ham ikke bli? - Han må ha hatt sine grunner.
Marianne er så trist. Jeg er redd jeg aldri blir gift.
Jeg har jo ingen medgift.
Det fins egenskaper som erstatter slikt, og dem har du mange av.
Det skulle ikke undre meg om du blir gift langt bedre enn du tror.
Jeg skulle ønske det var slik.
Det fins en ung mann ...
Er han formuende og av god familie?
Begge deler. Men familien hans vil sikkert motsette seg det.
De tillater det nok når de ser deg.
Det er en stor hemmelighet.
Jeg har aldri sagt det til noen for ikke å bli avslørt.
- Jeg er diskresjonen selv. - Torde jeg bare å si det ...
Jeg lover deg. Jeg er taus som graven.
Slangen ved mitt bryst!
Hold opp!
- har vært forlovet med Lucy Steele de siste fem årene.
Hans mor krever at han hever forlovelsen eller blir arveløs.
Han nekter å bryte sitt løfte. Han står ved hennes side -
- og mottar ikke en øre. Hun gjør mr Robert til enearving.
Jeg må finne Lucy. Din svigerinne har drevet henne til vanvidd.
Hvor lenge har du visst det?
- Siden mrs Jennings inviterte oss. - Hvorfor fortalte du ikke meg det?
Lucy sa det var strengt fortrolig.
- Jeg kunne ikke bryte mitt løfte. - Han elsker jo deg!
- Han prøvde å fortelle om Lucy. - Han kan ikke gifte seg med henne.
Skulle han behandle henne verre enn Willoughby behandlet deg?
- Han gifter seg uten kjærlighet. - Han har lovet det for lenge siden.
Han vil kanskje angre, men være glad for at han holdt sitt løfte.
Det er uhyggelig å tenke seg at ens lykke avhenger av en person, -
- men det lar seg ikke alltid gjøre. Det må vi akseptere.
Alltid resignasjon og aksept.
Alltid omtanke og plikt.
Elinor, hvor er hjertet ditt?
Hva vet du om mitt hjerte eller om noe annet enn din egen lidelse?
I ukevis har jeg båret på dette uten å kunne snakke med noen.
Påtvunget meg av den samme hvis fortrinnsrett knuste alle mine håp.
Hadde jeg ikke lovet taushet, kunne jeg bevist at mitt hjerte var knust.
Jeg har hørt at din mr Ferrars har mistet sin formue til sin bror.
- Medfører det riktighet? - Sånn er det.
- Kjenner du ham? - Nei, jeg har aldri truffet ham.
Men jeg vet altfor godt hvor grusomt det er ...
... å skille to mennesker som lenge har vært knyttet sammen.
Jeg har et forslag som gjør det mulig for ham å ekte Steele straks.
Da han er en venn av din familie. kan du kanskje nevne det for ham.
Jeg er sikker på at han vil bli glad for å høre det fra deg.
Neppe.
Hans oppførsel viser hans stolthet. På beste måte.
Jeg er sikker på at dette er det riktige.
Takk for at du svarte så raskt.
Jeg var takknemlig for å høre fra deg.
Gud vet hva du må tro om meg.
- Jeg har ikke rett til å si noe ... - Jeg har godt nytt.
Vennligst sitt ned.
- Du kjenner oberst Brandon? - Jeg har hørt navnet hans.
Oberst Brandon har bedt meg si, da du vil inntre i prestestanden, -
- at han med fornøyelse tilbyr deg Delaford sokn -
- og håper at det gjør det mulig for deg og miss Steele å gifte dere.
- Oberst Brandon? - Ja.
Han vil vise sin bekymring for den grusomme situasjon dere er i.
Gir oberst Brandon meg et sokn?
Er det mulig?
Din families unåde hindrer deg i å tro du har venner annetsteds.
Nei. Ikke at jeg finner det hos deg.
Jeg kan ikke tro annet enn at jeg må takke deg for dette.
Jeg ville uttrykt det bedre, men du kjenner mine talegaver ...
Du tar feil. Du har bare deg selv å takke.
Oberst Brandon må være et menneske av høyeste karat.
Han er verdens snilleste og beste.
Får jeg spørre hvorfor ikke obersten selv fortalte meg dette?
Jeg tror han synes det var best du hørte det fra ... en venn.
Ditt vennskap har vært det viktigste i mitt liv.
Det vil du alltid ha.
Tilgi meg.
Du lever opp til dine løfter. Det er viktigere enn alt annet.
Jeg håper dere blir lykkelige.
Så heldig for dem å finne et sokn så nær Barton.
Dere får treffe hverandre så ofte.
Jeg har aldri foraktet noen mer enn mr Willoughby.
Tenk å skulle se huset hans fra oss! Jeg ber Jackson plante høye trær.
Det gjør du ikke.
Jeg hører miss Greys brudekjole var den fineste ...
Mrs Bunting! Vi må absolutt ha noe te.
Hun har ikke fått luft siden London. Var det bare en annen vei hjem ...
Det var ingen annen måte. Jeg går en liten tur. Litt ro og fred.
- Jeg tror det blir regn. - Nei, det blir ikke regn.
- Når du sier det. så blir det. - Jeg blir i hagen.
Vi er veldig stolte av vår Thomas. Faren hans er så god med ham.
Å. der er du. Kom og hils på lille Thomas.
Jeg kan ikke se Marianne.
Kjærlighet endrer seg ikke når endringer skjer -
- eller føyer seg etter den som vil fjerne den.
Nei. den er et merke fast ...
- som møter stormer og aldri rokker seg.
Willoughby ...
Marianne?
- Hun blir gjennomvåt. - Sier du det?
Vi kan gjette hvor hun gikk.
Hun er ikke skadd. men vi må få varmen i henne.
Det er fyr på peisen hos meg. Skynd deg!
Jeg tror Marianne trenger lege.
Du engster deg for mye. En dag eller to i sengen, så er hun frisk igjen.
Du kan stole på Harris, oberst. Jeg har aldri kjent en bedre lege.
- Hva er diagnosen? - Hun har en smittsom feber.
- Du bør straks fjerne barnet. - Mrs Bunting!
- Hvis du vil, kan jeg bli. - Det er snilt av deg.
Men oberst Brandon og dr Harris vil ta seg av oss.
Takk for alt du har gjort.
Hun har det ikke så bra som jeg hadde håpet.
Hva kan jeg gjøre?
- Du har gjort så mye allerede. - Bare noe, ellers jeg blir gal.
Hun ville hatt det bedre hvis hennes mor var her.
Jeg må hente mer opium.
Jeg kan ikke foregi at din søsters tilstand ikke er svært alvorlig.
Du må forberede deg.
Jeg kommer straks tilbake.
Marianne ...
Marianne, du må prøve ...
Marianne ...
Vær så snill og prøv ...
Jeg kan ikke ... Jeg kan ikke leve uten deg.
Jeg prøvde å greie alt sammen. Jeg vil prøve ...
Men søte deg ...
... elskede Marianne ...
... la meg ikke bli alene.
Elinor ...
Min mor ...
Hun er utenfor fare. Hun er utenfor fare.
- Hvor er Elinor? - Jeg er her.
Her er jeg, kjæreste.
Oberst Brandon ...
Takk.
Han er ikke så flott som Willoughby, men har et langt finere vesen.
Av og til hadde Willoughby noe i øynene jeg ikke likte.
"Ei heller er jorden mindre eller taper noe."
"For det som fra et sted falle vil tiden til annetsteds bestalle."
"For intet mistes som ei kan finnes ...
... om det blir søkt."
- Skal vi fortsette i morgen? - Nei, jeg må dra.
- Dra? Hvor? - Det kan jeg ikke røpe.
Det er hemmelig.
Du blir ikke lenge vekk, vel?
Der.
Der falt jeg, og der møtte jeg Willoughby.
Stakkars Willoughby. Han vil alltid angre på deg.
Vil det si at hvis han hadde valgt meg, ville han vært tilfreds?
Han ville hatt en kone han elsket. men ingen penger -
- og snart blitt nødt til å kreve mindre av lommeboken enn hjertet.
Er hans anger halvt så smertefull som min lidelse. lider han nok.
Sammenlikner du din oppførsel med hans?
Jeg sammenlikner med hva min burde vært. Med din.
Jeg hentet de kjøttfiletene, frue.
Kjøtt er billigere i EXeter. Det er forbeholdt Marianne.
- Var det mye folk i EXeter? - Det skal jeg si, frue.
Miss Pothington har fått enda et slag.
Og miss Murden har måttet bortvise Coles for fullskap.
Og mr Ferrars er blitt gift, men det vet du jo.
Hvem fortalte deg at han er gift?
Jeg så selv mrs Ferrars. Hun og mr Ferrars bodde på kroen.
Jeg så det var miss Steele, så jeg løftet på hatten.
Hun ba meg hilse så mye. De sender et stykke av kaken.
- Hadde mrs Ferrars det bra? - Hun sa hun var så fornøyd.
Hun var alltid en hyggelig dame, så jeg ønsket henne alt vel.
Takk. Thomas.
- Hva er det. Thomas? - Ikke vet jeg, men tungt er det.
"Det er lite nok til stuen. Jeg kommer snart etter og håper -
- at du har lært vedlagte. Din venn, Christopher Brandon."
Det passer perfekt.
Vær så god, miss Marianne.
Hent litt te.
- Han må være glad i deg. - Det er til oss alle.
Her kommer oberst Brandon.
- Jeg tror ikke det er obersten. - Han sa han kom i dag.
Rolig. Vi må være rolige.
Mr Ferrars til deg, frue.
Vi har nytt det gode været ... Vi har det.
Det var godt å høre. Veiene var svært tørre.
Jeg håper det står bra til med mrs Ferrars.
Tålelig bra ... Takk.
Er mrs Ferrars i soknet?
Nei ... min mor er i byen.
Har dere ikke hørt?
Du mener vel min brors kone. mrs Robert Ferrars.
- Mrs Robert Ferrars? - Ja.
Jeg fikk brev fra miss Steele -
- eller mrs Ferrars, mener jeg, med beskjed om -
- at hun hadde lagt sin elsk på min bror Robert.
De var visst mye sammen i London.
Under hensyn til min nye situasjon synes jeg det var korrekt -
- å frigjøre henne fra vår forlovelse.
I alle fall ble de gift i forrige uke i Plymouth.
Da er du ...
... ikke gift?
Nei.
Elinor ... Jeg møtte Lucy da jeg var svært ung.
Hadde jeg hatt en utdannelse, ville jeg aldri følt en så nytteløs dragning.
På Norland var jeg overbevist om at du bare så meg som en venn -
- og at det bare var mitt hjerte jeg risikerte.
Jeg kommer uten noen forventning, bare for å si, nå som jeg kan, -
- at mitt hjerte er, og alltid vil være ...
... ditt.
- Han sitter ved siden av henne. - Hva mer?
Si det. da!
Han kneler!